Väikekohtade nimetamise soovitused
Heaks kiidetud kohanimenõukogu 23. aprilli 2008.a koosolekul

Vabariigi Valitsuse kehtestatud aadressiandmete süsteem (ADS, valitsuse 20.12.2007 määrus, RT, 2007, 71, 439)  näeb ette uue tasandi aadressiandmete hierarhias: väikekoha (§ 4 lg 1 p 2). See on tekitanud küsimuse, kuidas neid keeleliselt vormistada.

Väikekoha nimi on kohanimi
Väikekohale (asustusüksusest väiksemale aadressiobjektile, näiteks paigale, kandile, piirkonnale, aiandusühistule, suvilaühistule, garaažiühistule) pannakse nimi kohanimeseaduse §-s 4 ja 5 sätestatud korras. See tähendab, et väikekoha nimi peab vastama kõigile kohanimeseaduse nõuetele: olema üldjuhul eestikeelne, järgima eesti õigekirjutuse reegleid, nimevaliku põhimõtteid jm.

Üldised keelelised soovitused
Väikekohtade nimetamisel võib aluseks võtta kohanimenõukogu 8. juuni 2004. a koosolekul heaks kiidetud tänavanimede juhendmaterjalis sisalduvad soovitused (vt Internetist http://www.eki.ee/knn/tnnjuh.htm, eriti nimevaliku põhimõtteid ja nimetuuma vormistust, suurt ja väikest algustähte jm peatükke.)  Lähemat kommenteerimist vajavad aga järgmised aspektid

Liigisõna valik
Väikekohtadeks on sageli endised kooperatiivid, mille alal on kasutusel ühtne numeratsioon, samuti asulate keskusse ehitatud kortermajade rajoonid, ning nendele üldaktsepteeritavat liigisõna leida on raske. Senise kogemuse põhjal võib soovitada nende jaoks järgmisi liigisõnu: keskus, aedlinn, ühistu, väikekoht. Neist viimane on varuvariant juhuks, kui kõik muud ära langevad. ADSi määrus § 4 lg 2 lubab küll liigisõna väikekoha nimes ära jätta, ent aadressisüsteemi hierarhias on otstarbekas sel juhul käsitada neid vaikimisi „väikekoha“ liigisõna sisaldavate nimedena (on näiteks juhtumeid, kus aadressiandmete hulgas kordub sama nimi kord asulanimena vm-na, kord väikekohanimena).

Keskus on sobiv liigisõna juhul, kui ühe asula territooriumil on tekkinud uusmajade rajoon, millel on omaette läbiv numeratsioon, erinevalt samas asulas asuvatest muudest, nimega aadressiobjektidest. Näiteks: Tartumaa, Laeva vald, Laeva küla, Laeva keskus. Liigisõna muutmine nimeks (nt Laeva küla, Keskus) ei ole sisuliselt õige, sest sel juhul kaob väikekohal eristav nimi (samas vallas võib olla teisi samasuguseid keskusi).
Aedlinn tähistab eeskätt aiarohket väikeelamuist koosnevat linnaosa või asulat, ent sellega on hakatud tähistama ka suvilapiirkondi (nt Muuga aedlinn Tallinnas). Seda liigisõna sobib kasutada juhul, kui piirkond on üha enam omandamas linlikke jooni, säilitades seejuures rohke haljastuse ja valdavalt väikeelamutest koosneva hoonestuse.
Ühistu liigisõna võiks olla kasutusel vaid üleminekufaasis, kui suvilapiirkond on säilitanud oma algse tervikliku ilme. Pikemaid liigisõnu (aiandusühistu, suvilaühistu) ja nende lühendeid AÜ, SÜ jms oleks soovitatav vältida. Kuivõrd algsed aiandus- ja suvilakooperatiivid on mitmel pool jagunenud uuteks kinnistuteks, millel puudub neid ühendav juriidiline vorm, siis on paljud vallad selle liigisõna kasutamisest loobunud. Liigisõnana paikneb ühistu nime järel, sellele eelnev osa peab olema omastavakujuline (nt mitte „Kirss aiandusühistu“, vaid Kirsi ühistu; mitte „Kraavihall aiandusühistu“, vaid Kraavihalli ühistu)
Väikekoht on liigisõna, mis sobib juhtudel, kui kõik muud ära langevad. Tähele tuleb panna, et kui liigisõna ka nimemääramise otsuses või tegelikus kasutuses puudub, peab nime tuum olema vormistatud selliselt, et ta oleks omastavakujuline (nt mitte „Vääna-Puravik“, vaid Vääna-Puraviku [väikekoht]; mitte „Lumikelluke“ /endine aiandusühistu/, vaid Lumikellukese [väikekoht])

Rahvapärased liigisõnad
Kohanimemäärajad ei tohiks kõrvale jätta ka kohapeal kasutatavaid rahvapäraseid asulaosade nimetamisel kasutatavaid liigisõnu: kant, nulk, nurk, ots, külg, pool, veer jms. Nende kasutamisel on oluline ka jälgida, et kokku- ja lahkukirjutamine vastaksid õigekirjareeglitele (vt allpool).

Kokku- ja lahkukirjutamine
Väikekoha nimedes tuleb rakendada üldisi kohanimede kokku- ja lahkukirjutamise reegleid. Liigisõnad aedlinn, keskus ja ühistu kirjutatakse nimetuumast lahku, sest tuumaks on enamasti mingi teise koha nimi. Liigisõna väikekoht kirjutatakse samuti lahku, sest on fakultatiivne (nime tähendus sellest ei muutu).
Rahvapäraste väikekohanimede kirjutamisel tuleb üldreeglina nimetuum ja liigisõna kirjutada kokku, nt külaosad Pügalaots, Hangunukk, Mäepool, Rannaveer. Lahku kirjutatakse nimetuum ja liigisõna sel juhul, kui tuumaks on mõne teise koha nimi (Varstu kant..?) või käänduv omadussõna.